-Vær så god, far. -Takk, vennen min. Jeg går ikke langt.
God morgen, Emma. Sir.
Hvordan er været, mr Knightley? Kan jeg gå til enden av oppkjørselen?
Det er ganske mildt for årstiden. Tenk at det snart er jul.
Det kan snu raskt. Ennå kan det komme snø.
-Snø? Men kjære pappa... -Det er en forrædersk årstid.
Blir veiene for dårlige, får vi håpe at Isabella ikke reiser fra London.
-Det er bare 2,5 mil. -Alle venter visst gjester til jul.
Dere venter min bror og Isabella, miss Bates sin niese og mr Weston sin sønn,-
-mens jeg venter ingen.
Du er alltid velkommen hit, mr Knightley.
Er du trøtt etter spaserturen, eller vil du holde meg med selskap?
Det hadde vært en fornøyelse. Men jeg har noe interessant å fortelle Emma.
Ja vel. Da tar jeg mine tre runder på terrassen alene.
Det er uhøflig av meg å gå, men vi invalide liker å ta oss friheter.
-Jo, Emma... -Hva var det du ville fortelle?
Din lille venn Harriet Smith får snart en behagelig nyhet.
-Harriet? Hvorfor tror du det? -Jeg er ikke like begeistret som deg.
Men i gode hender blir hun en fortreffelig ung kvinne.
Så hyggelig at du tror det. Og det mangler ikke hender.
Du har kommet langt med henne. Du har kurert skolepikefnisingen.
Jeg blir helt overveldet. Hva er den behagelige nyheten?
Jeg har grunn til å tro at hun snart vil motta et frieri.
Robert Martin er mannen og hennes besøk på gården årsaken.
Han er forelsket og vil gifte seg med henne. Er det ikke fantastisk?
Det er snilt av ham, men vil Harriet gifte seg med ham?
Han vil gi henne et tilbud. Han besøkte meg forleden kveld-
-for å høre min mening. Jeg sa at hun er en utmerket ung kvinne,-
-og at han burde gå videre med saken.
Hvordan vet du at han ikke har gjort det allerede?
Jeg skal fortelle deg en ting i gjengjeld for det du fortalte.
Mr Robert Martin fridde i går. Han skrev til henne og ble avvist.
-Avvist? Det er ikke mulig. -Det er dessverre sant.
Piken er dummere enn jeg trodde!
Menn har vanskelig for å tro at en kvinne kan avvise et frieri.
-Nonsens. Det er ikke sant. -Jo.
Harriet Smith avviste Robert Martin... Men hvorfor?
-Du må ha misforstått. -Nei. Jeg har sett brevet.
-Du har sett hennes svar? -Ja.
-Du skrev det sikkert også. -Nei. Nå ja... Ikke hele.
-Dette er ditt verk, Emma. -Og hva så?
Mr Martin er fortreffelig på mange måter, men han er ikke Harriets like.
Nei. Han er henne overlegen når det gjelder både fornuft og rang.
-Piken har forblindet deg. -Det er din mening, ikke min.
Hva er Harriet Smith? En kostelev på en pikeskole.
-Uten familie og forbindelser. -Det er ikke hennes skyld!
Hun er søt og snill, men hun mangler forstand.
Hun mangler kunnskap. Da Martin fortalte om sine hensikter,-
-tenkte jeg at du ville synes det var et godt parti.
Kjenner du meg fortsatt så dårlig siden du kan si noe sånt?
Hvis det er Elton du pekt ut for henne, anstrenger du deg forgjeves.
Han ville aldri vært så uforstandig.
Er det uforstandig av en mann i hans stilling å gifte seg med Harriet?
-Ja. -Da vil jeg bare si...
...at jeg ser ikke en forlovelse med Robert Martin som et godt parti.
Det er en degradering.
-Da må jeg be om å få si adjø. -Adjø.
Været er ikke like bra som det virker. En bister vind slår imot en-
-når man går over terrassen. Jeg går ikke ut mer i...
Merkelig.
Har du aldri samlet på gåter og ordleker, miss Woodhouse? Merkelig.
En gang i tiden gjorde jeg det, men jeg sluttet da jeg gikk ut skolen.
-Jeg har over 100 nå. -Har du?
Du vil få erfare at via gåter og dikt,-
-kan en blyg, ung mann uttrykke sine følelser-
-uten å måtte erklære dem åpent.
Her er en som mrs Goddard har skrevet, men jeg forstår den ikke.
-Mr Elton. -Mr Elton. Så hyggelig.
Miss Woodhouse. Miss Smith. Jeg har fullført oppdraget.
-Harriets portrett! -Rammen fremhever tegningen!
Ja, virkelig. Takk, mr Elton. Vi er deg stor takk skyldig.
Jeg må sette den et sted så vi kan beundre den.
Den kunne pryde hvilket som helst rom.
Vi trenger ikke å spørre om det er myntet på kunstneren eller modellen.
Men slå deg ned en stund.
Jeg vil ikke oppholde dere. Dessuten må jeg besøke noen sognebarn.
Men du lovet å skrive noe i Harriets bok.
-Ja. Det gjorde du. -Nei. Jeg er ingen dikter.
Jeg trodde at mr Elton var en mann som står for det han har sagt.
Det er han egentlig. Han har bare glemt sitt løfte.
Nei. Jeg har ikke glemt det.
Her har jeg et lite dikt. Det er skrevet av en venn.
-En venn av deg? Får jeg se? -Naturligvis.
Det er ikke ment for samlingen, men det kan kanskje more dere.
Dere kan se på det. Adjø.
-Takk, mr Elton. -Ingen årsak.
Jeg blir ikke klok på det, miss Woodhouse. Ta det, du.
-Nei. Det er ditt. -Du må hjelpe meg.
Ja vel.
"Ordlek til miss ..."
Vi vet hvem det er.
"Mitt første ord henspeiler til kongen og hans brud"-
-"når de står der i sin fineste skrud."
"Mitt andre ord er sjømannens gavn når han bringer varene i havn."
Det er et vers til. "Men akk det hele er av annet slag."
"For mannen er det drømmestunden"-
-"når til og med han bøyer seg for Amors lover"-
-"og blir til kvinnen, den vidunderlige, evig bunden."
-Hva betyr det? -Det er ikke slutt ennå.
"Ditt kvikke hode nok ordet fant."
"Ditt milde blikk gjør rimet sant."
Hva kan det være?
-Tenk, Harriet. -Ja, miss Woodhouse.
"Ditt kvikke hode nok ordet fant."
-Er det..."havfrue"? -Nei. Det er ikke "havfrue".
Er det "hai"?
Nei. Det kan ikke være "hai". Det har jo bare en stavelse.
"Kvinne". Kan det være "kvinne"?
-Er det velformert? -Velformulert.
Mr Eltons venn må være veldig intelligent.
"Mitt første ord henspeiler til kongen og hans brud"-
-"når de står der i sin fineste skrud." Det må være "ekteskap".
Ja visst, naturligvis! "Ekteskap". Fortsett.
"Mitt andre ord er sjømannens gavn når han bringer varene i havn."
-Det er selvfølgelig "tilbud"! -"Tilbud", miss Woodhouse?
Nå forstår jeg. "Tilbud".
-Da vet du hvilket ord det er. -La meg tenke...
"Ekteskap" og "tilbud". "Ekteskapstilbud".
-"Ekteskapstilbud"? Er det ordet? -Ja, Harriet. Det er ordet.
"Ekteskapstilbud"...
Å, miss Woodhouse!
"Ditt milde blikk gjør rimet sant."
Det er en så tydelig kompliment at ingen behøver å tvile på betydningen.
Du kan prise deg lykkelig.
Men det var jo hans venn som hadde skrevet det.
Det er et lite bedrag som ikke engang du kan ta på alvor.
Kjære vene!
Det er en hengivenhet som vil gi deg alt. Aktelse, uavhengighet-
-og et godt hjem. Og det befester vårt vennskap for alltid.
Ja, miss Woodhouse. Det gleder meg virkelig.
Ja, kjære Harriet.
Tenke seg til...at mr Elton er forelsket i meg av alle mennesker.
Vi kjente ikke engang hverandre ved mikkelsmess.
Lykken har snudd.
Jeg husker første gang jeg så ham.
Miss Martin og jeg tittet gjennom gardinen da vi hørte ham gå forbi.
Mrs Goddard kom inn og skjente på oss, men stanset selv og tittet.
Han var så kjekk!
Arm i arm med mr Cole fra leiestallen.
Ja. Han er en ganske kjekk mann. Ingen kan nekte for det.
Jeg skriver den av med en gang. Jeg skal aldri legge fra meg diktboken.
Du må ikke legge for stor vekt på en ordlek.
-Men du sa jo selv... -Jeg vet det.
Og betydningen er utvetydig.
Men du må ikke vise følelsene dine så tydelig.
Ikke det?
Kom, så besøker vi de fattige. Vi trenger litt frisk luft.
Tenk om mr Elton kommer tilbake for å hente ordleken.
Da finner han ut at vi har gått ut.
Ja... Han gjør vel det.
Hvis han er den jeg tror han er, så prøver han nok å finne oss.
Hvilket blir enkelt, for Williams vet at det er i dag-
-jeg pleier å besøke gamle mrs Penney.
-Er du trøtt, Harriet? -Ikke det minste.
Skal vi gå den lange veien forbi kirken langs Prestegårdsveien?
-Kan vi det? -Ja visst.
En dag blir Prestegårdsveien den mest kjente veien for deg og diktboken.
Iblant har jeg undret meg over hvorfor du ikke er gift.
Du er jo så sjarmerende.
Det at jeg er sjarmerende, har ingenting med saken å gjøre.
Jeg må synes at andre er sjarmerende, i det minste én person.
Jeg akter å avstå fra å gifte meg.
Kjære vene. Det er merkelig å høre en kvinne si det.
Jeg har ingen grunn til å gifte meg.
Penger, makt og stilling interesserer meg ikke. Men fremfor alt...
-Jeg har aldri vært forelsket. -Miss Woodhouse!
Det er få gifte kvinner som har like mye å si i sitt hjem som meg.
Og hvis jeg ikke kan få det bedre, vil jeg iallfall ikke ha det verre.
-Tenk på gammeljomfruen miss Bates! -Det er et formidabelt argument.
Stakkars miss Bates. Som hun kjeder oss med nevøenes og niesenes dyder.
Hvis hennes kjære Jane Fairfax sender henne mønstret til et bryststykke,-
-får vi høre om det i flere måneder.
En enslig kvinne med lav inntekt fremstår alltid som latterlig.
En lav inntekt innskrenker sinnet.
Men en bemidlet enslig kvinne er alltid respektabel-
-og blir ansett som fornuftig og behaglig.
Det er kanskje ikke rettferdig, men det er sannheten.
Han går bak oss. Mr Elton.
Vi fortsetter å gå. Ikke for fort.
Miss Woodhouse!
-Mr Elton! -Beklager at jeg fulgte etter dere.
Jeg glemte å snakke med faren din, så jeg besøker dere gjerne i kveld.
Du er velkommen når som helst.
Jeg skulle treffe mr Cole i kveld.
-Men jeg kan avlyse møtet. -Nei. Det får bli en annen gang.
Du vil vel ha tilbake din ordlek... din venns ordlek. Harriet?
Ja, miss Woodhouse.
-Ta det når det passer slik. -Vi syntes den var fantastisk.
Harriet vil skrive den inn i boken sin.
Takk. Min venn vil føle seg beæret.
Vennen din må ha et klokt hode, mr Elton.
-Følger du oss et stykke? -Naturligvis.
Så ergerlig! Skolissene mine har røket.
-De røk nå nettopp. -Kan jeg hjelpe deg?
Takk, men det er ingen oppgave for en gentleman.
-Jeg ber om unnskyldning. -Ingen årsak. Bare gå videre, dere.
-Jeg kommer så snart problemet er løst. -Naturligvis.
Der er du, Williams. Er alt klart med tanke på deres ankomst?
Ja, mr Woodhouse. For lenge siden.
De trenger varm suppe når de kommer. Reisen må ha vært grusom.
Hvorfor tror du det, pappa? Det er en kort reise, og været er ganske bra.
Det ser ut til å bli regn.
Du burde ikke bekymre deg så mye. Og barna klarer seg aldeles utmerket.
Det er Isabella jeg er bekymret for. Hun er akkurat som din stakkars mor.
Hun led svært på lange reiser med hest og vogn.
Sett deg her ved peisen, så tar jeg imot dem når de kommer.
De er her. De er kommet.
Williams! Takk og pris! De er i god behold.
-Emma! Så hyggelig å være her igjen. -Isabella.
-Men kjære miss Taylor er borte. -Mrs Weston, kjæreste. God dag, Emma.
-Kom og hils, gutter. -De vil strekke litt på bena.
Williams! Vis Mary opp til barnerommet.
-Hei, Bella. -Hei, tante Emma.
Gå opp på rommet deres straks, gutter.
-Ta av dere frakken og vask hendene. -Ja, pappa.
Når dere har børstet håret, kan dere komme ned. Ikke bråk i korridorene.
Nei, pappa.
Mitt barn! Mitt stakkars barn.
For en forferdelig reise dere har hatt. Hvor er babyen?
Mary har gått opp med henne.
Min kjære John. Hvordan står det til?
Sånn noenlunde, etter to timer i vogn med våre to små bråkmakere.
Hvor er guttene? De må være helt utmattet etter reisen.
Så utmattet at vi knapt hørte oss selv snakke.
-Varm deg ved peisen. -Det er så fint å være her, far.
Men Hartfield er ikke det samme uten kjære miss Taylor.
Stakkars miss Taylor. For en sørgelig historie.
-Treffer du henne ikke lenger? -Nei, nesten aldri.
Men pappa... Hun har vært her hver dag unntatt én siden de kom hjem.
Hvis du sier det, så... Men hun har alltid hastverk.
Dere får treffe henne snart.
Mr og mrs Weston og mr Knightley spiser middag her i kveld.
-Takk, Williams. Er de i salongen? -Ja, sir. Alle unntatt miss Woodhouse.
-Hvor er miss Emma? -På barnerommet med babyen.
Er det sant?
Emma?
Kan jeg komme inn?
Et øyeblikk.
Nå kan du komme inn, mr Knightley.
Williams sa at du var her.
Får jeg se på henne?
Så, så. Er hun ikke en søt pike? Er hun ikke fantastisk?
Si god kveld til onkelen din.
God kveld, lille Emma.
Hun er en ting vi har felles.
Så fint at vi mener det samme om nevøene og niesene våre.
Når det gjelder menn og kvinner, har vi ulikt syn iblant,-
-men aldri når det gjelder barn.
Hadde du hatt samme syn på voksne som på barn, ville vi aldri være uenige.
Skyldes uenighetene alltid at jeg tar feil?
Ja, det virker slik.
Men jeg var 16 da du ble født.
Da var ditt omdømme overlegent mitt,-
-men det er 21 år siden. Omstendighetene var litt annerledes.
Jeg har fortsatt fordelen av å ha levd 16 år lenger enn deg.
Og fordelen med ikke å være en vakker og bortskjemt kvinne.
Så, så, kjære Emma. La oss bli venner igjen.
Lille Emma. Fortell tanten din at hun burde være et bedre forbilde-
-og ikke tale om gammelt nag. Har hun ikke tatt feil før, gjør hun det nå.
Det er sant. Veldig sant.
Du vil bli en bedre kvinne enn tanten din.
Mye klokere og ikke halvparten så innbilsk.
Du ser litt blek ut, kjære barn. Londonluften er ikke bra for deg.
La Perry undersøke deg mens du er her.
Jeg går allerede hos mr Wingfield i London. Han vet alt om min fysikk.
-Ordinerte han ikke havbad? -Jo. Det er sunt for hele familien.
Perry tror ikke på havbad. Det kan være skadelig for enkelte mennesker.
-Det gjorde barna godt. -Hvis dere må reise til havet...
-...ikke dra til South End igjen. -Jaså. Hvorfor ikke?
Ifølge Perry er det et usunt sted.
South End usunt? Hva anbefaler mr Perry da?
Dere burde ha reist til Cromer.
Det beste badestedet ifølge Perry. Herlig åpent hav og ren luft.
-Det trengs nytt tak på Mill Farm. -Du er en sjenerøs godseier, George.
Unge Martin er en god leietaker. Han fortjener det.
Vi håper at Frank kommer senest julaften.
-Er det ikke en god nyhet? -Virkelig en strålende nyhet.
Jeg håper at alle kommer til Randalls for å hilse på ham.
...enn å reise sju mil til verre luft. Ifølge Perry er det lite klokt.
Mr Perry kan holde meningene for seg selv.
Hva angår det ham hva jeg gjør? Jeg vil verken ha hans råd eller medisin.
Pappa? Mr og mrs Weston har invitert oss på middag på julaften.
-Er det ikke snilt? -Middag på Randalls? Kjære vene.
Kan mr Perry si hvordan jeg frakter hustru, barn og barnepike 20 mil-
-uten større kostnad og besvær enn sju mil, er jeg ham evig takknemlig.
John, da!
Mr Weston håper at hans sønn Frank endelig kommer hjem.
Jeg syns jeg aner en viss interesse.
-Han er en svært kjekk ung mann. -Det tror jeg sikkert.
-Hvorfor skulle han ikke være det? -Hørte du det, kjære?
Miss Bates' niese kommer også. Det blir fullt av ungdommer.
Den søte Jane Fairfax. Hvordan går det med henne?
Du skriver aldri om henne, Emma. Bor hun hos vennene i Weymouth?
Du får ikke vite mye om Jane Fairfax av Emma.
Er det sånn det ligger an? Du vil ikke konkurrere om de unge herrene.
Jeg vet ikke hvorfor mr John antyder at jeg ikke liker miss Fairfax.
-Jeg har priset hennes skjønnhet. -Men hun er "kald og hovmodig".
Hun er reservert. Jeg foretrekker åpne mennesker.
Hva med miss Bates? Hvordan går det med den godhjertede miss Bates?
Miss Bates er seg selv lik. Vi vet nok alle hva det betyr.
Jane Fairfax er en søt pike.
Men Emmas nye venn Harriet Smith er også veldig søt.
Hvem er Harriet Smith?
Stakkars Harriet... Men som trøst kan jeg si-
-at mr og mrs Weston sender sine varmeste hilsener.
Jeg er så skuffet at jeg kunne gråte!
-Det kommer flere muligheter. -Nei. Jeg vet at det ikke gjør det.
Ikke vær dum. Klart det gjør det. Du er ikke frisk nok til å gå ut.
Du har feber. Perry burde undersøke deg.
Jeg er lei for at jeg er så kjedelig når du er så snill,-
-men jeg er svært skuffet.
Stakkars Harriet...
Men jeg har mistanke om at du ikke er den eneste som blir skuffet.
Jeg tenker på ditt fravær i selskapet i kveld.
Jeg føler på meg at en viss person, jeg sier ikke hvem,-
-mister fatningen når han ser din tomme stol ved bordet.
MRS GODDARDS PIKESKOLE
Mr Elton.
-Ser du etter Harriet? -Ja. Jeg hørte at hun er blitt syk.
Stakkars Harriet. Hun kan ikke gå i selskapet hos Randalls i kveld.
-Det var leit å høre. -Hun har feber og halsbetennelse.
Det er vel ikke smittsomt? Har Perry undersøkt henne?
Mrs Goddard har sendt bud etter ham, men takk for omtanken.
Ingen årsak.
Jeg misunner Harriet nesten at hun ikke kan gå ut i kveld.
Det har blitt så kaldt plutselig.
Hvis jeg var deg, ville jeg melde avbud og holde meg innendørs.
Du har mye gjøre i morgen. Mrs Weston forstår det sikkert.
Jeg forsikrer deg, ingenting kan hindre meg i å gå i selskapet.
Emma!
-Mr John. -Hopp opp, så slipper du å gå.
Beklager, Elton. Vi ses i kveld.
Han er virkelig opptatt av å gjøre et godt inntrykk på damer.
Sammen med menn er han fornuftig, men med damer er han helt umulig.
Han er ikke fullkommen, men han viser god vilje.
-Spesielt mot deg. -Mot meg?
Skulle jeg være gjenstand for hans beundring?
-Tanken har slått meg. -Så absurd.
Det syns ikke jeg. Men tenk på det og innrett din oppførsel deretter.
-Min oppførsel mot mr Elton? -Jeg sier det som din venn.
-Jeg forstår ikke hva du mener. -Ikke det? Da så.
Takk, kjære venn.
Kjører du med Emma og Isabella? Vi andre kommer etter.
Jeg holder faktisk med gamlingen. Fire hester og fire tjenere-
-bare for å frakte fem late personer som heller vil være hjemme.
Kom, far. Hestene må ikke bli kalde.
Nei, Gud forby. Så likt deg å tenke på det.
Damene og mr Woodhouse kjører først. George og jeg tar den andre vognen-
-og henter miss Bates og Elton.
-Kom inn, alle sammen! -For et ufyselig vær!
Jeg syntes jeg så et snøfnugg, men pikene beroliget meg.
Nei. Det blir ikke snø.
Men jeg må skuffe Emma. Min sønn Frank kommer ikke.
-Ingen dårlige nyheter, håper jeg? -Nei da. Han har bare mye å gjøre.
-Men han kommer på nyåret. -Jeg håper det.
Han har villet komme siden september.
Men han rår ikke over sin tid.
Han har personer å tilfredsstille. Det krever oppofrelser.
-Men han kommer i januar. -Det er planen.
Siden verken Frank eller din venninne kunne komme, blir vi to færre.
-Tre. Miss Bates' niese kommer ikke. -Ja visst. Det glemte jeg.
Vi må gjøre det beste ut av det. Du og jeg henger ikke med leppa.
Absolutt ikke, mr Weston.
Jeg beholder skjerfet på en stund hvis ingen har noen imot det.
En gammel manns privilegium.
Hun har så vakker håndskrift. Den er tydelig og pen.
Har ikke min niese Jane en nydelig håndskrift?
-Det har du alltid sagt, Emma. -Det husker jeg ikke.
Hvor har jeg brevet?
Jeg leste det nettopp for mor. Her er det.
Det var ikke så langt. Ganske kort faktisk.
Hun pleier å fylle en hel side, og så skriver hun på tvers.
Mor lurer på hvordan jeg kan lese det.
"Hvordan kan du tyde et sånt virvar?"
Her er det. Jeg visste at jeg hadde det med meg.
Far!
De andre drikker portvin, så jeg holder damene med selskap.
-Får han det? -Naturligvis. Ta stolen ved peisen.
Jeg hygger meg så uendelig mye mer i selskap med damer.
Jeg fortalte nettopp Emma at jeg fikk et brev fra min niese i dag.
Et så fornøyelig brev. Ingen skriver så fine brev som Jane.
Bra. Jeg er visst ikke den første. Får jeg holde damene med selskap?
Takk, mine damer.
Vet du hvordan det går med miss Smith? Jeg rakk ikke å besøke henne.
Miss Woodhouse burde ikke besøke den syke.
Hun tenker alltid på andre. Hjelp meg å forby henne å gå dit.
-Jeg kan ikke påvirke henne lenger. -Så sannelig.
Da må jeg utstede forbudet selv.
Jeg kan ikke la deg risikere å pådra deg en alvorlig infeksjon.
Med hvilken rett sier du det?
Jeg ville bare si at det snør ute og at bakken allerede er hvit.
Barna! Jeg må dra hjem straks.
Det blir noe nytt for kusken og hestene. Snøstorm.
Emma. Far. Jeg er veldig lei for det, mrs Weston.
John, kjæreste. Be dem kjøre frem vognene straks.
Hvis det har snødd mye, kommer vi aldri hjem.
Det haster ikke. En time med snø gjør neppe veien helt ufremkommelig.
Og hvis én vogn velter, har vi alltids den andre. Det er det fine.
Weston og jeg har vært ute. Det er bare et tynt lag snø.
Nå snør det mindre. Det er ingenting.
Dere drar vel ikke allerede?
Jeg er lei for det, mr Weston. Det har vært en hyggelig kveld. John!
Kan jeg hente kappen din?
-La meg gjøre det. -Takk, men den er ovenpå.
Det blir en forferdelig tur. Isabella misliker det. Hun er nervøs.
Hvorfor haster det slik? I verste fall har vi to gjesterom.
-Skynd deg, far. -Jeg holder deg i armen.
-Takk. Jeg er så redd for å skli. -Kjører du med oss, Elton?
Nei. Jeg tar den andre vognen.
-Ta min plass hvis du vil. -Nei. Det kunne jeg aldri drømme om.
Jeg er veldig lei for det. Man burde ikke gå ut på denne tiden av året.
Adjø.
Der er du, min kjære. Du trenger ikke å kjøre alene. Du har eskorte.
Takk. Jeg er lei for det, men du kjenner far og Isabella.
Naturligvis. Jeg forstår deg.
Adjø.
Adjø! Vel hjem!
Det snør litt fremdeles.
Jeg forstår ikke hvordan den stakkars kusken finner veien.
Det er flaks at reisen er så...
-Mr Elton? -Jeg vil uttrykke min kjærlighet.
-Mr Elton! -Si at det er håp.
-Ellers dør jeg. -Hva mener du? Du glemmer deg bort.
Nei. Det gjør jeg ikke. Vakre, fantastiske miss Woodhouse.
-Så elegant, så stolt. -Ta deg sammen!
Du er uimotståelig. Helt uimotståelig.
Nei, vet du hva. Jeg må be deg om å oppføre deg.
Når en gentleman har drukket et par glass vin, er han ikke seg selv.
Nå vel. Jeg skal være oppriktig.
Hvis du lover at dette ikke gjentar seg, skal jeg ikke si noe-
-til miss Smith. Forstått?
Hva har miss Smith med saken å gjøre? Hun betyr ingenting for meg.
-Du vet at hun bare er en venn. -Nei. Det vet jeg ikke.
Du vet hva jeg føler. Hvorfor skulle du ellers oppmuntret meg slik?
-Har jeg oppmuntret deg? -Absolutt.
-Du må være gal! -Du har oppmuntret meg flere ganger.
Først ordleken som du tok imot av meg.
Jeg?
Og rammen som kostet meg en reise til London.
-Til din utsøkte tegning. -Tegningen forestilte jo miss Smith.
Men det var du som tegnet den.
-Er du ikke begeistret for miss Smith? -Jeg har aldri tenkt på henne.
Tror hun noe annet, tar hun feil. Alt jeg har gjort, var for din skyld.
-Det kan det ikke råde noen tvil om. -Hold opp!
Din kokette oppførsel betyr at du har følelser for meg.
Nei. Det har jeg slett ikke!
Hvis jeg hadde visst om din oppvartning av miss Smith...
-Oppvartning? Av miss Smith? -Ja. Oppvartning.
Nå forstår jeg ingenting. Alle har jo sitt nivå, men jeg er ikke fullt så...
Det holder. Jeg vil ikke høre mer.
Vi er nesten hjemme hos deg.
Jeg ville være takknemlig hvis du lot meg fortsette turen alene.
Som du vil.
Mr Elton... Jeg har ingen umiddelbare planer om giftermål.
God natt.
For en ferd! Forferdelig!
Det var siste gang jeg begav meg ut om kvelden denne vinteren.
Den andre vognen kommer nå. Lukker du opp, John?
Hun er i god behold! Man vet aldri hvordan leiekarer kjører.
Strålende! Vi så for oss deg og Elton i snødrevet.
Nå spiser vi alle en tallerken varm velling.
-Hva sier du til det, kjære Emma? -Nei takk.
-Det får deg til å sove godt. -Ha meg unnskyldt. God natt.
Kjære vene. Hvorfor tar alle sånn på vei?